HUNTERS RACING TEAM
Matka TallinnaanReissun päällä: 24.5. perjantai Helsinki (Vuosaari): Tipneri karikavõistlused. Eli siis mikä? No futista tietty. Eestin cup ja sen finaalipäivä oli syy tämänkertaiseen reissuun. Ja tietty myös aggressiivinen verosuunnittelu, lähinnä alkoholin suhteen. Ja lääkkeiden. Ja ja ja. Niin kauan kuin Suomen valtio ei mitenkään rajoita eliitin verosuunnittelua, niin en minäkään jaksa hoitaa veroja joita ei ole pakko.Enkä muutenkaan jaksa sen suuremmin kannattaa nykyistä valtiota, jota johtavat lahtarit ja natsit. Mutjoo. Eckerö Line kuljetti Vuosaaresta Muugaan. Tällä reitillä on huomattavasti rauhallisempi autoilla kuin kaupunkien keskustoissa. Tax free -hajuvesiä ei samalla tavalla ole, mutta sen asian kanssa voin henkilökohtaisesti elää. Sen sijaan täällä pääsee istumaan ilman kyynärpäätaktiikkaa. Eli 2-0, tai 2-1. Historialuento: m/s Finbo Cargo rakennettiin Sevillassa '00 ja aloitti uransa kulkemalla Dover - Dunkerque -reittiä nimellä Midnight Merchant. 2005 joutui hätähommina telakalle, ilmeisesti A-rungossa oli vuotoja.Kävi välillä myös liikennoimässä mm. reittejä Barcelona/Valencia - Palma de Mallorca/Eivissa/Mao sekä Liverpool-Dublin, jossa välissä oli pois käytöstä turvatarkastuksessa ilmenneiden asioiden vuoksi. "Health issues" mainittu. Vuodesta 2019 aloitti nykyisessä työssään. Tämän laivan lämmin ateria ei ole kuin jotain yli kympin. Mainion hintainen joka tapauksessa. Silti mentiin omilla eväillä, luonnollisesti. Pikanuudeleita ja muuta gourmeeta. Korealaisen Nongshimin ramyeon nimellä Chapagetti on oikein hyvä vaihtoehto. Viime vuonna Nongshimin tofunuudelista löytyi Thaimaassa ainetta nimeltä ethylene oxide (EO). Tosin yhtiö väitti kyseessä olleen 2-chloroethanol (2-CE). Molemmat aineet ovat erittäin huonoja vaihtoehtoja ruokkia elimistöään. Mitä? Eikö pikanuudelit olekaan terveellisiä? 24.5. perjantai Tallinna (Laiaküla): Laiva oli satamassa vähän ennen puoltayötä, joten sataman läheltä joku majoitus. Hotel Privat lupasi saunallisen sviitin. Eivätkä valehdelleet. Olihan siinä sauna. Kuva todisteena. Hotellin omistaja oli baarissa juomassa, joten epävirallinen talonmies hoiti asioita. Hänelle propsit. Vähän oli nolona hän. 24.5. perjantai Tallinna (Laiaküla): Eikä se ovikaan ollut ihan ehjä. Lukkoon ei saanut, mutta tuolilla nämä on ennenkin teljetty. Omistajakin löytyi seuraavana aamuna. Pudotti hinnasta puolet pois eli ihan meikäläisen oloinen mesta. 25e /yö. Ei ole estettä mennä joskus uudestaankin, tosin silloin saavun mestoille jo iltapäivällä. Siihen maailmanaikaan on helpompi järjestellä majoitusasioita. Junnu olisi kelpuuttanut parempitasoisenkin majapaikan. Ehkä ensi kerralla. Vieressä on kauppakeskus, jossa on useampaakin etnistä ravintolaa. Ja Rimistä saa salaatteja. 24.5. perjantai Tallinna (Lasnamäe): Aina yksi tällainen raporttiin mahtuu. Hih hih, sanoo sisäinen pikkupoikani. Toinen yö Bob W Apartmentsissa. Siisti, hieno, kliininen, tylsä ja kalliihko, mitäpä siitä muuta. 25.5. lauantai Tallinna (Kitseküla): Sitten pelipaikoille. A. Le Coq Arena on Eestin suurin jalkapallolle pyhitetty areena. Historialuento: 1998 FC Flora pyysi kaupungilta lupaa rakentaa stadion junaraiteiden väliselle joutomaalle. Lupa tuli, maksoi reippaat kahdeksan miljoonaa euroa ja valmistui '01. Vuoden ajan nimi oli Lilleküla jalgpalli staadion, sen jälkeen A. Le Coq Arena. Ensimmäinen ottelu pelattiin 2.6.2001, MM.karsinta Eesti - Hollanti. Andres Oper teki stadikan ensimmäinen virallisen maalin ja kotijoukkue johti peliä kahteen otteeseen, mutta hävisi lopulta 2-4. 90'+1 Kluivert, 90'+2 van Nistelrooij. Auts. Maajoukkueen ensimmäinen voitto tällä stadionilla tuli seuraavana vuonna, kun Eesti voitti Venäjän 2-1. Hieno päivä. Omanlaisensa fun fact on sekin, että nimestään huolimatta stadion sijaitsee Kitsekülan eikä Lillekülan kaupunginosassa, tosin siinä ihan rajalla. Bolt kuljetti majoituksesta noin vitosella. Kävellen matkaa 2,4 km ja autolla 4,8. Mutta tuli kokeiltua sekin palvelu. Svetlana teki oharit, mutta georgialainen heppu kuljetti ilman häiriöitä. Ensimmäisen varauksen rahat palautui myöhemmin takaisin tilille, joten ei valittamista. En kuitenkaan suosittele gig workiä ihan vain aatteellisista syistä. Kuski pudotti sille hiljaisemmalle puolelle stadikkaa ja koska ei perinteiseen tyyliin tiedetty mistään mitään niin kierreltiin sitten tovi etsimässä sitä ainoaa lipunmyyntipistettä. Se oli sillä hetkellä vieläpä suljettu. Kaduntasossa oleva sporttibaari tarjosi kuitenkin wc-palvelut, joten ei hätää. Muuta kuin hetkellisesti. 25.5. lauantai Tallinna (Kitseküla): Eestin cupin finaalipäivä sisälsi kaksi ottelua. Cup on pelattu ensimmäisen kerran 1938. Tässä välissä muuttanut muotoaan jonkin verran; toisen maailmansodan aikana pelattiin epävirallisesti ja miehityksen aikana nimellä Eestin sosialistisen neuvostotasavallan cup. Vuodesta '93 tällä nimellä. Liput 7e ja paikan sai itse valita katsomosta. Stadion vetää 15k ihmistä. Virallista yleisömäärää ei ilmoitettu, mutta miesten pelin aikaan paikalla oli muutama tuhat. Olut viitisen euroa ja sitä saa juoda kaikkialla katsomossa. Muovimukissa on kahden euron pantti. 25.5. lauantai Tallinna (Kitseküla): Ja kaikkineen; stadion on oikein toimiva paketti. Niin tosiaan ne pelit. Naisten finaalissa FC Flora voitti JK Tabasalun 2-0. Miehissä FCI Levadia (vihreät) voitti Paide Linnameeskondin (siniset) 4-2 (0-2). Pienelläkin katsojamäärällä laulut raikasi ja savut savusi. UG juttui. 25.5. lauantai Tallinna (Telliskivi): Katuruoka on parasta ruokaa. Äyriäisnuudeli maksoi vajaan kympin. Löytyy siitä Telliskiven konttiravintolakeskittymästä. Burger Box ei enää tarjoa shawarmaa. No hitto. Patarein vankila/tyrmän uusi museo avataan 2026, tai ehkä jo 2025. Sitä odotellessa. Noin muuten Tallinnasta ei ole sen enempää. Tallinna on Tallinna. Mitä vähemmän jossain paikassa on suomalaisia niin yleensä meno on hyvä. 26.5. sunnuntai Kerava: Kontti-grilli tarjosi suomalaisen vastineen edelliselle. Kaiken ei tarvitse olla terveellistä. Varsinkaan lomamatkalla. "Ei ole niin väliä mitä syö jouluna. Sillä on väliä mitä syö joulujen välissä." |